Николай Лилиев
Луната висне като плод…

chitanka.info

ЛУНАТА висне като плод,

забравен в есенни градини,

и буди сънния живот

на туй, което в сън ще мине.

Аз виждам светлия възход

на първата любов, изгряла

като надежда за живот,

като печал преди раздяла.

И две протегнати ръце,

които искат и не могат

да стоплят мразното сърце

на вси низвъргнати от бога.

Аз чувам гордите слова

на своята душа безгласна,

но пак безпаметно зова

и в шеметна забрава гасна

по две замислени очи,

окъпани в златисто вино.

И моята любов звучи,

и като звук ще ме отмине.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.